Ime je Šerlok Holms, adresa je Ulica Bejker 221B.
Dovidjenja.
Da.
Uvek je takav.
Loš dan, je l da?
Juče ste počeli da živite zajedno a sada rešavate zločine zajedno.
- Pogledaj ga, sav srećan. To nije pristojno.
Koga je briga za pristojno? Igra počinje, g-đo Hadson!
Nemoj da praviš heroje od ljudi, Džon. Heroji ne postoje, da postoje ja ne bih bio taj.
Išcupacu ti srce.
To bi trebalo da bude to.
- Nosiš li pantalone? - Ne. - OK.
Ovako želim da me pamtiš, kao ženu koja te prebila.
Čudovište nikada nije ni postojalo.
- Šerloče? - Evo nas, konačno.
Zbogom Džon. - Šerloče! 'Cigarete će te ubiti.'
Kopile jedno!
Uzbuđenje koje lov donosi, krv ključa u venama,
samo nas dvoje protiv celog sveta.
Čekaj!
Moraćemo da se dogovaramo.
Tražio sam ti još jedno čudo.
- Tražio sam da prestaneš da budeš mrtav. - Čuo sam te.
Ućuti! Ti ne rešavaš zagonetke, nikada i nisi.
Ti si kraljica drame!
Unutra je čovek koji samo što nije umro.
Igra je počela, reši je!
On je majstor ucene.
Nema šanse da ćete ovog puta biti heroj, gospodine Holms.
Ja sam visoko funkcionalni sociopata!
Nema zatvora u koji bismo mogli zatvoriti Šerloka a da ne izazovemo
uzbune svakog dana.
Alternativno rešenje, međutim, zahteva Vaše odobrenje.
U ime najboljih vremena, Džon.
- Je l sam ti nedostajao?
Kako je ovo moguće?
- Kako je u egzilu? - Odsutan sam tek četiri minuta.
Onda se nadam da si izvukao pouku.
Kome sam sada potreban?
Nedostajem ti?
Engleska.
"Drugi avganistanski rat je mnogima doneo medalje i unapređenja.
"Meni je doneo samo nesreću i uništenje."
Sve je u redu, kapetane.
"Vratio sam se u Englesku sa nepovratno uništenim zdravljem
i čekala me neizvesna budućnost."
"Pod takvim okolnostima, prirodno sam krenuo ka Londonu.
"Toj septičkoj jami u koju se svi besposličari..."
- Votsone! - "...i mangupi slivaju."
Votsone!
Stemford.
Sećaš me se?
Išli smo u Barts zajedno.
Naravno. Stemford.
Bože blagi! Odakle ideš?
Tanak si kao pritka!
Uspeo sam da se vratim kući. Većina nije bila iste sreće.
I, šta sada?
Tražim stan.
Nešto pristojno i povoljno. Nije lako.
Ti si druga osoba koja mi danas isto kaže.
Ko je u pitanju?
Bože blagi.
Eksperiment, očigledno.
Udaranje leševa radi utvrđivanja koliko još posle smrti
je moguće ostaviti modrice.
Je l postoji medicinska pozadina u svemu tome?
Nisam siguran.
Nisam ni ja. Nego, gde ti je taj prijatelj?
Izvinite.
Nadam se da ne uznemiravamo.
Vidim, bili ste u Avganistanu.
Doktore Votson, gospodin Šerlok...
Odlični refleksi, bićeš ti OK.
Izvinite...?
Bacio sam oko na apartman blizu Regent parka. Zajedno bismo mogli da ga priuštimo.
Apartman? Ko je spomenuo apartman?
Ja sam, odjutros. Rekao sam da mi treba partner za stan.
Sada on dolazi u društvu čoveka, koji izgleda kao vojnik
malo preplanuo i sa skorijom povredom. Oba ukazuju
na boravak u Avganistanu i primorani odlazak.
Zaključak je neizbežan. Razradićemo detalje sutra uveče.
Sada me izvinite,
moram da vidim vešanje u Vondsvortu. Ne bih voleo da počnu bez mene.
- Vešanje? - Zainteresovan iz profesionalnih razloga.
Sviram violinu i pušim lulu. Nadam se da to nije problem.
- Mmm, ne, sad... - Jasno je da nikada ne dovršavaš
rečenicu do kraja. Odlično ćemo se slagati.
Sutra uveče, u sedam, onda.
I zovem se Šerlok Holms
adresa je Ulica Bejker, 221B.
Da... oduvek je takav.
Novine! Novine!
- Evo. Kako se prodaje Plavi granat? - Vrlo je popularan, doktore Votson.
Hoće li biti pravog ubistva sledećeg meseca?
Popričaću sa kriminalnim grupama.
Ako Vam nije problem.
Je l to on? On je unutra?
- Huh! Ne.
Ne, ne, nikako. Želim Vam dobar dan.
Idemo, hodom.
Srećan Božić, gospodine Holms!
Gospodine Holms!
Zaista bih volela mi javite kada planirate da dođete!
Jedva da sam i sam znao, gospođo Hadson.
Tako je to sa raskomadanim seoskim gospodinima.
Izuzetno im je teško da zakažu.
- Šta ima unutra? - Nije bitno.
Hvala.
Je l ste uhvatili ubicu, gospodine Holms?
Uhvatio ubicu, još uvek tražim noge. Mislim da će biti nerešeno.
Primetila sam da ste objavili još jednu priču, doktore Votson.
Jesam. Je l Vam se dopala?
Ne.
Zar?
- Nikada mi se ne dopadaju. - Zašto?
Ja nikada ništa ne kažem, je l da?
Po Vama, posetioce samo usmerim ka stepenicama
i vama serviram doručak.
U okviru narativa to jeste Vaša funkcija, uopšteno gledano.
Moja šta?!
- Nemojte da se osećate zapostavljeno, g-đo Hadson. Jedva da mene ima u onoj o psu. - "Ona o psu?"
Ja sam vaša stanodavka, ne sredstvo za konstruisanje zapleta.
Misliš na "Baskervilskog psa"?
Opisujete sobe kao sumorne i mračne.
Za to okrivite ilustratora, potpuno je van kontrole!
Morao sam da pustim brkove samo da bi me ljudi prepoznali.
"Godinama sam imao privilegiju da vodim zapise o
"podvizima mog izvanrednog prijatelja, Šerloka Holmsa.
"Nekada je teško odabrati slučaj, među mnogima,
"koji smem da predstavim čitaocima.
"Neki su još uvek osetljivi da bi se pričalo o njima,
"dok su drugi previše sveži u sećanju publike.
"Ali, ni jedna od Šerlokovih avantura ga nije toliko dovela
"do ivice mentalnih i fizičkih napora
"kao što je slučaj Paklene neveste!"
Dobri bože!
Gospođo Hadson, neka žena je u mojoj dnevnoj sobi!
Je l to namerno?
Ona je klijent. Rekla sam da niste tu, insistirala je da sačeka.
Želite da sednete?
Zašto je niste pitali šta želi?
Vi je pitajte!
Zašto je Vi niste pitali?
Kako, kada je ne govorim i šta god...?!
Za boga miloga, napiši nekoliko redova za nju.
Savršeno je sposobna da nas muči do iznemoglosti!
Dobar dan. Ja sam Šerlok Holms, ovo je moj prijatelj i kolega, doktor Votson.
- Možete otvoreno da pričate pred njim, jedva da išta razume. - Holms!
Pre nego što počnete, dozvolite da primetim par sitnica.
Imate vragolast smisao za humor,
koji sada koristite da biste olakšali svoju agoniju.
Nedavno ste se venčali za čoveka naizgled prijatne spoljašnosti,
koji Vas je napustio
zbog gnusnog partnera sumnjivog morala.
Došli ste u ovu agenciju sa poslednjom nadom,
da je pomirenje još uvek moguće.
Zaboga, Holmse!
Sve što sam rekao je, naravno, jasno zbog Vašeg parfema.
Njenog parfema?
Da, parfem. Za mene je on trag, katastrofa za tebe.
Kako to?
Jer sam ga prepoznao a ti nisi.
- Meri! - Džone.
Pobogu, zašto se pretvaraš da si klijent?
Jer ne postoji drugi način da vidim svog muža, mužu.
U pitanju je bila afera od internacionalnog značaja.
- Ubistvo seoskog džentlmena. - Kako god, vršen je pritisak.
- Ne smeta mi što ideš, dragi. Smeta mi što me ostavljaš. - Šta sam mogao da uradim?!
Šta radiš osim što ideš naokolo i piskaraš sa izrazom čuđenja?!
Dosta je!
Scena je postavljena, zavesa se diže.
Spremni smo da počnemo.
Šta da počnete?
Da bismo rešili jedan slučaj, nekada moramo da rešimo drugi.
- Znači imaš slučaj. Nov? - Vrlo stari slučaj.
Moraću da idem duboko.
Duboko? U šta?
Sebe.
Lestrad! Prestani da cunjaš pred vratima i uđi.
Kako znaš da sam ja?
Doslednost je nepogrešiva.
Lakši od Džonsa, teži od Gregsona.
Samo što sam stigao... Izgleda da gospođa Hadson ne priča.
Bojim se da se posvetila književnoj kritici
sredstvima satire.
Uznemirujući trend među modernim stanodavkama.
Šta Vas dovodi nama van radnog vremena?
- Kako znate da nisam na dužnosti? - Otkako ste došli,
40% komentara ste uputili mojoj flašici.
Votsone, daj inspektoru ono što očigledno želi.
Dakle... Lestrade, šta možemo da učinimo za Vas?
Nisam došao zbog posla, hteo sam da samo svratim.
Potreba za druženjem?
Naravno, da poželim srećne praznike.
Srećan Božić. - Srećan Božić. Srećan Božić. - Srećan Božić.
Završismo s tim.
Sada inspektore, šta Vas navodi
na moja vrata, a sramota Vas da pričate o tome?
Ko je rekao da se išta desilo?
Vi ste. Na milion načina, koji isključuju govor.
Ne... Holmse, dao si pogrešnu dijagnozu.
Ispravi me, doktore.
On nije želeo piće. Piće mu je bilo potrebno.
Nije ga sramota da govori, on je uplašen.
Moj školarac zaista uči. Rastu kao iz vode.
Votsone, dospi hrabrost Skotland Jardu.
Hajde, inspektore, sedite.
Nisam doslovno uplašen.
Strah je mudrost u momentu opasnosti.
Nemate se čega stideti.
Zahvaljujem.
Idemo iz početka.
Ti!
Ne, molim Vas!
Ti?!
Momenat.
Kada se sve desilo?
Juče ujutru.
Mladino lice, kako je opisano?
"Bledo kao smrt, usta crvena kao rana."
Malo poezije ili istina?
Mnogi bi rekli da oba znače isto.
Da, idioti. Poezija ili istina?
Lično sam video njeno lice. Posle.
Posle čega?
Ti?
Ili ja?
Stvarno, Lestrade. Žena prosvira sebi mozak, na javnom mestu
i tebi je potrebna pomoć da identifikuješ krivca?
Osećam da je Skotland Jard potonuo do novih dubina.
Nisam zato došao.
- Pretpostavio sam. - Kako se mlada zvala?
Emilija Rikoleti. Juče je bila njena godišnjica braka.
Policija je, naravno, bila pozvana.
Telo je odneseno u mrtvačnicu.
Standardna procedura. Zašto nam govoriš ono što možemo da pretpostavimo?
Zbog onoga što je usledilo.
Lajmhaus. Nekoliko sati kasnije.
Tomas Rikoleti. Muž Emilije Rikoleti.
Verovatno na putu ka mrtvačnici, da identifikuje ostatke?
Ispalo je da mu je trud uskraćen.
# Ne zaboravi me
# Seti se mlade... #
Ko si ti?
# Vodeničarke... #
Zašto radiš ovo? Samo reci ko si!
Prepoznaješ našu pesmu, dragi?
Pevala sam je na našem venčanju.
- Emilija?
Ti si mrtva, ne možeš biti ovde, umrla si!
Zar nisam lepa, Tomase?
Lepa kao i onog dana kada si me uzeo za ženu?
Ko...
O čemu se, dođavola, ovde radi?!
Na šta ti liči, dragi prijatelju?
Venčanje sa ubistvom.
Dok nas smrt ne rastavi. Dva puta u ovom slučaju.
Izvanredno.
Nemoguće.
Izvrsno.
Ubistvo kao na uličnoj pozornici, leš je počinitelj. Lestrade, razmazićeš nas.
Votsone, uzmi šešir i kaput. Kuda idemo? - U mrtvačnicu.
Nemamo vremena za gubljenje, što se retko kada može reći za mrtvačnicu.
A ja ću da samo sedim ovde?
Nikako, draga moja. Bićemo gladni kasnije.
Holmse, jedna stvar. Mogu u tvidu u mrtvačnicu?
Đavo nam diše za vratom, Votsone, nema puno izbora.
Gospođo.
Ja sam deo kampanje, znate.
Kampanje?
Ženama glasovi.
Je l ste za ili protiv?
Napolje.
Ku-ku!
Opet su otperjali, je l da?
Kakav samo život ta gospoda imaju.
Da. Gospoda...
Eh, nemoj da brineš.
Umalo da zaboravim, ovo je stiglo za tebe.
Oh.
Gospođo Hadson, recite mužu da ću kasno doći kući.
Imam hitne obaveze.
Je l sve u redu?
Znate već, prijatelj u nevolji...
Zaboga. Koji prijatelj?
Engleska.
To je vrlo neodređeno.
Ko je dežuran u mrtvačnici?
Znaš već ko.
Uvek on.
Recite mi koji idiot je uradio ovo!
Zbog bezbednosti svih nas.
Žena je mrtva, Pola glave joj nedostaje.
Nikome nije pretnja.
Reci to njenom mužu, eno ga pod čaršavom.
Šta god da se noćas desilo u Lajmhausu, mislim da
sa sigurnošću možemo da zaključimo da to nije delo mrtve žene.
Dešavale su se i čudnije stvari.
Na primer...?
Pa... Čudne stvari.
Govoriš kao dete.
Jasno je da je ovo delo čoveka. Gde je on?
Holmse.
Huperu.
Ti, nazad na posao!
Došao si da nas zadiviš svojim trikovima?
Je l postoji nešto na želite da usmerim svoju pažnju?
Savršeno ništa, gospodine Homls.
Možete otići kad god poželite.
Doktore Huperu, ja sam pozvao Holmsa. Sarađujte.
To je naređenje.
Postoje dve "tačke interesovanja",
kako Vi to kažete u pričama doktora Votsona.
Nikada to ne kažem.
Zapravo kažete, vrlo često.
Prve svega, ovo jeste Emilija Rikoleti.
Ona je nesumnjivo identifikovana.
Nema sumnje, to je ona.
Ko je onda bio noćas u Lajmhausu?
I to je bila Emilija Rikoleti.
Nemoguće. Bila je mrtva, bila je ovde.
Njen muž je identifikovao tren pre nego što je poginuo.
Nije imao razloga da laže, teško da je pogrešio.
Vozač taksija je takođe poznavao. To je nesumnjivo ona.
Ali nemoguće da je bila istovremeno na dva mesta?
Tačno Votsone. Jedno mesto je stroga granica za tek preminulu osobu.
- Holmse!
- Mogle bi biti bliznakinje? - Ne. - Zašto ne?
Nikada nisu blizanci u pitanju.
Emilija nije bila bliznakinja, niti je imala sestre.
Imala je starijeg brata koji je preminuo pre četiri godine.
Tajni blizanac.
Šta?!
Tajni blizanac.
Znaš već?
Blizanac za koga niko ne zna.
Sve ovo je unapred isplanirano.
Od trenutka njenog začeća. Kako je samo dalekovida.
- Votsone, nikada nisu blizanci! - Šta je onda tvoja teorija?
U čemu je Vaš problem, tačnije?
- Ne razumem... - Zašto ste bili toliko uplašeni?
Ništa do sada nije opravdalo Vašu pretenziju na moju flašicu,
i zašto ste dali dozvolu da mrtva žena bude uhapšena?
To bi bila druga tačka interesovanja.
Krvava mrlja na njenom prstu.
To je moglo da se desi bilo kada.
Zaista. Postoji još jedna stvar.
Nije bila tu ranije.
A nije ni to.
Ti!
Ti?
Ti?!
Holmse?
Pištolj u ustima, metak u mozak...
Potiljak jasno raznet.
Kako je mogao da preživi?
Misliš "ona".
Molim?
Ne "on", "ona".
Naravno.
Hvala svima za izvanredan slučaj.
Poslaću telegram kada ga rešim. Votsone.
Rana od metka je očigledno uzrok smrti,
ali su vidljivi jasni pokazatelji sušice.
Možda bi trebalo uraditi obdukciju.
Svaka informacija nam je dobrodošla.
Kakva moć opažanja, sada kada je tatica otišao
Pronicljiv sam na svoj način, kao što je Holms slep na svoj.
Stvarno?
Stvarno.
Neverovatno... šta sve mora da se uradi radi uspeha u muškom svetu.
Čemu ta konstatacija?
Nazad na posao!
Mora da imaš neku teoriju?
Još uvek ne. Ovo su duboke vode, Votsone.
Moraću još dublje zagaziti.
"Nekoliko meseci je prošlo dok nismo ponovo
" povezali konce ovog čudnog slučaja.
"I onda, pod potpuno neočekivanim okolnostima..."
Već ih je pet, svi su do jednog identični.
Tišina molim. Ovo je pitanje od izuzetne važnosti.
- Šta to? - Iskošenost Zemljine ose u odnosu na ekliptiku. Moram to da razumem.
- Šta je to? - Ne znam, još uvek pokušavam da razumem.
- Mislio sam da sve razumeš. - Naravno da ne, to bi bilo traćenje slobodnog prostora u mozgu.
Ja specijaliziram. - Šta je toliko bitno u vezi sa tim? - Šta je toliko bitno u vezi sa pet dosadnih ubistava?
Nisu dosadna. Petorica mrtvih, ubijeni u sopstvenim kućama, pirinač na podu
kao na venčanju, i reč "ti" ispisana krvlju na zidu!
To je ona, mlada. Nekako je ponovo ustala.
- Rešio sam. - Nemoguće da si rešio!
Naravno da jesam, savršeno je jednostavno.
Slučaj misteriozne gđe Rikoleti, ubice s onog
sveta, je naširoko objavljivan u štampi.
Ljudi sada prerušavaju svoja glupava ubistva
u delo nekakvog duha, da bi zbunili neverovatno imbecilni Skotland Jard.
Eto ga, rešeno.
Platite gospođi Hadson kada budete izlazili, voli da bude uključena.
Je l ste sigurni?
Naravno. Idite. Votsone! Spreman sam.
Ponesi šešir i čizme, imamo važan sastanak.
Zar se doktor Votson nije iselio pre nekoliko meseci?
Jeste, stvarno?
Kome li sam se obraćao sve ovo vreme?
Govoreći u ime neverovatno imbecilnog Skotlang Jarda,
ta stolica je definitivno prazna.
Jeste, stvarno? Neverovatno dobro deluje.
A mislio sam da se on popravlja.
Ah. Gde si bila?
Izvinite gospodine. Biće da sam spora odjutros.
Je l si nesposobna da skuvaš jaje?!
Vatre su retko kada upaljene, prašine ima svuda
i skoro da si mi uništila čizme dok si strugala blato sa njih.
Da moja žena ne brine o zaposlenima, održao bih razgovor sa tobom.
- Gde mi je žena? - Molim za izvinjenje gospodine, ali gazdarica je izašla.
- Izašla? Ovako rano ujutru? - Da, gospodine. Zar niste znali?
Gde je otišla? Ovih dana je stalno odsutna.
- Za razliku od Vas...
Izvinite...?
- Samo primećujem, gospodine. - To je suviše, niko nije tražio da primećuješ.
Samo sam mislila da ste jedva ikada zajedno kod kuće, gospodine.
Opasno si blizu drskosti.
Pričaću sa ženom da popriča sa tobom.
Vrlo dobro, gospodine. A kada ćete je videti?
Slušaj ti...
- Umalo da zaboravim. Telegram je stigao za Vas. - Zaboravila si?!
- Umalo da zaboravim. - Šta si radila celog jutra?
Čitala Vašu novu priču u Strandu, gospodine.
Je l ti se dopala?
Zašto me nikada ne spominjete, gospodine?
Odlazi.
Dođi odmah ako možeš. Ako ne možeš, ipak dođi. Holms
- Šta u odnosu na šta? - Iskošenost Zemljine ose u odnosu na ekliptiku.
"Dođi odmah," rekao si. Pomislio sam da je važno.
Jeste.
To je nagib Zemljinog ekvatora u odnosu na putanju Sunca
na nebeskoj ravni.
- Bubao si malo? Zašto bih? - Da bi zvučao pametno.
Ja jesam pametan. - Ah, vidim. Šta vidiš?
Zaključujem da smo na putu da se sretnemo sa nekim ko je pametniji od tebe.
Dosta više.
Ššš...
Dobro jutro Vajlderu. Je l tu moj brat?
Naravno gospodine. Vreme je doručka.
- Soba stranaca? - Naravno gospodine.
Ovaj gospodin je moj gost.
Naravno, doktor Votson. Uživao sam čitajući Plavi granat, gospodine
Hvala. Ja... sam... drago da ... Vi... se dopalo.
Vi ste vrlo... gadni.
Šta ste rekli?
Gadno. Kako Vi rekli za Plavi ribić. Vrlo gadno...
Ja sam drago da Vi dopalo moj krompir.
Da, Votson treba da još uči. Suviše vremena provodi na časovima plesa.
Izvinite, molim? Oh.
Ovo je pravo mesto za svakog ko želi da izučava čovečanstvo.
Stvarno zgodno, pošto je tvoja večno rastuća pozadina trajno zalepljena za njega.
- Dobro jutro, brate moj. - Šerloče. Doktore Votson.
Izgledate... dobro, gospodine.
Stvarno? Ja sam pre mislio da izgledam kolosalno.
Kad ste već spomenuli, ovoliko konzumiranje
je naročito štetno po Vaše zdravlje.
Vaše srce... - Ne treba brinuti o tom detalju Votsone. - Ne?
Na mestu tog organa stoji velika rupa.
- To nam je u porodici. - Nisam bio kritičan.
Ako nastavite ovako, gospodine, dajem Vam najviše pet godina.
Pet? Mislili smo tri, je l tako Šerloče?
Još uvek smatram četiri.
Kao i uvek, gledaš a ne vidiš.
Obrati pažnju na diskoloraciju u mojim beonjačama,
jasne prstenove masnoća oko rožnjača.
- U pravu si. Menjam opkladu na tri godine, četiri meseca i 11 dana. - Opkladu?!
Razumem tvoje neodobravanje Votsone,
ali ako želi da se nadmeće, potpuno je u njegovoj moći da umre ranije.
- To je rizik koje se mora prihvatiti. - Kladiš se u sopstveni život?
Zašto da ne? Daleko je uzbudljivije nego klađenje u tuđe'.
Ravno tri godine - ako pojedeš taj puding! - Prihvatam.
Očekivao sam te pre dva dana zbog onog slučaja u lordovoj kući.
Pomislio sam da će ti ponestati ideja.
To sam rešio.
- Adam je u pitanju. - Adam, naravno.
Ubilačka ljubomora. Napisao je rad za Kraljevsko astronomsko društvo
na temu nagiba Zemljine ose u odnosu na ekliptiku,
a onda je pročitao drugi rad koji ga je prevazišao. - Znam, pročitao sam.
Je l si razumeo?
Naravno da sam razumeo rad, savršeno je jednostavan.
Ne, je l si razumeo ubilačku ljubomoru?
Nije lako velikom umu da kontemplira misli još većeg uma.
Zvao si da bi me ponižavao?
Da.
Naravno da ne, ali je daleko veće zadovoljstvo.
Je l ti nije teško da mi kažeš zašto si pozvao...?
Naš stil života je pod pretnjom nevidljivog neprijatelja.
Onog koji svakodnevno lebdi pred našim vratima.
Takvi neprijatelji su svuda oko nas... neprimetni... i uporni.
Socijalisti?
Ne socijalisti, doktore.
- Anarhisti? - Ne.
Francuzi? Zagovornici prava na slobodu glasanja?
Postoji li jedna grupa ljudi zbog koje nisi zabrinut?
Votson je beskrajno obazriv. Obrazloži...
Ne. Istraži.
Imam samo pretpostavku, treba da je potvrdiš.
Poslaću ti slučaj.
- Škoti? - Škoti?!
Je l ste čuli o najnovijoj teoriji koja se tiče nečeg
što se zove paranoja?
Ah, zvuči srpski.
Jedna žena će te kontaktirati - Ledi Karmajkl.
Želim da prihvatiš njen slučaj.
Ali neprijatelji, kako ćemo ih pobediti
ako nam ne kažete ko su?
Ne želimo da ih pobedimo. Svakako ćemo da dozvolimo poraz.
Zašto?
Zato što su oni u pravu. Mi nismo.
Slučaj ledi Karmajkl, o čemu je?
Tačke interesovanja postoje, budi siguran.
- Ja ne govorim tako. - Zapravo govoriš.
Pretpostavljam da si ga već rešio?
Samo u glavi. Potrebni ste mi za... trčkaranje.
Zašto nam jednostavno ne daš rešenje?
Gde je tu sportski duh?
Šerloče, je l hoćeš?
Obećavam da je slučaj zamršen.
Pod jednim uslovom. Pojedi još jedan puding.
Već je na putu ovamo.
Dve godine, 11 meseci i četiri dana.
Ha, ovo postaje uzbudljivo! Tik-tak, tik-tak, tik-tak.
Hvala.
Gospodin Melas želi da Vas vidi.
Za pet minuta, treba da dobijem opkladu.
Neka bude 15.
Tik-tak.
Došla sam da pitam za savet.
- To ćete lako dobiti. - Ako pitam za pomoć.
Ne tako lako.
Nešto se desilo, g. Holmse. Nešto neobično...
i... zastrašujuće.
Onda imate sreće.
- Sreće?!
U tome sam specijalizirao. Ovo zaista obećava.
Holmse...
Molim Vas... recite šta Vas je toliko uplašilo.
Dugo sam razmišljala šta da radim,
onda sam se setila da moj suprug
poznaje Vašeg brata, i da možda preko njega...
U stvari, nisam sigurna da ovo spada u Vaše polje rada.
Niste?
Tako mi boga, mislim da je ovo pre za sveštenika.
Čime te jutro danas izaziva, draga?
Intenzivna runda vezenja?
Iscrpljujuće uzimanje mera kod krojačice?
Nadam se da zbijaš šalu, Justase.
Od koga je?
Justase?
Danijele, Sofi, idite da se igrate.
Ali mama...
Poslušajte me, brzo.
Justase, šta je ovo?
Smrt.
Šta?
To znači smrt.
Ništa...
Pogrešio sam.
Pobledeo si.
Sve je u redu!
Justase...
'Jeste li sačuvali kovertu?'
Suprug je uništio, bila je prazna.
Nije bilo imena niti adrese.
Da li je ser Justas proveo neko vreme u Americi?
- Ne. - Čak ni pre braka?
- Koliko je znam ne. - Hmm.
Nastavite izvanrednu priču, molim Vas.
Sve se desilo u ponedeljak ujutru.
Posle dva dana, u sredu
muž je video prvi put.
Koga?
Justase?
Došla je po mene, Luiza!
Pomozi bože, moji gresi su otkriveni!
Ko je došao po tebe? Plašiš me.
Pogledaj!
Zar je ne vidiš?
Nikog ne vidim.
Nestala je.
Puno tajni kriješ od mene, ovo je još jedna?
Koga si video?
To je bila ona!
Mlada!
Vi ništa niste videli?
Ništa.
- Je l muž opisao...? - Ništa, sve do jutros.
Justase?!
Ahh!
Dođavola!
Justase?!
Gde si?
# Ne zaboravi me
# Seti se mlade
# Vodeničarke... #
Ko si ti?
Zahtevam da odgovoriš?!
Justase, reci nešto. U ime boga!
Ona je...
Emilija Rikoleti.
Ne ti.
Ne...
Molim te!
Noćas ćes umreti Justase Karmajkl!
- Holmse? - Ćuti Votsone.
Ali... Emilija Rikoleti, to je mlada.
- Znate njeno ime? - Oprostite Votsonu.
Ima potrebu, koja se graniči sa manijom, da konstatuje očigledno.
Kako je Vaš muž odjutros, ako smem da pitam?
Odbija da razgovara na tu temu.
- Ubeđivala sam ga da napusti kuću. - Ne, mora da ostane gde jeste.
Zar ne mislite da je u opasnosti?
Neko sigurno želi da ga ubije, ali je to dobro za nas. Nema zamke bez mamca.
- Moj suprug nije mamac, gospodine. - Ali može da bude ako odigramo dobru kartu.
Slušajte, morate odmah otići kući.
Doktor Votson i ja stižemo prvim vozom.
- Nemamo minut za gubljenje, g. Justas treba da umre večeras. - Holmse.
I mi treba... verovatno da to izbegnemo.
- Definitivno. - Definitivno da to izbegnemo.
Bata je, naravno, preuzeo slučaj.
Sada se uzdam da ćete motriti na dešavanja,
ali on nikada ne sme da posumnja da radite za mene.
Je l smo se razumeli, Votsone?
Možete se osloniti na mene, gospodine Holms.
- Ne misliš da... - Ja ne, a ne treba ni ti.
Ne znaš šta mi je na umu.
Hteo si da pretpostaviš da možda postoji natprirodna sila
uključena u sve ovo. Ja bih te ismejao.
Ali mlada, Holmse, Emilija Rikoleti ponovo.
Mrtva žena koja hoda.
- Zadivljuješ me, Votsone. - Stvarno?
Otkada imaš maštu?
Možda otkada sam ubedio čitalačku publiku da
je narkoman bez principa neka vrsta džentlmena heroja.
Kad si već to spomenuo, to je bilo vrlo impresivno.
U svakom slučaju, možeš biti siguran da nema duhova među nama.
Osim onih koje sami izmislimo.
Šta si rekao?
Duhovi koje sami izmislimo, šta misliš pod tim?
Mesečarenje.
Molim?
Hodam u snu, to je sve. Uobičajen slučaj.
Mislio sam da ste doktor!
Sve to je bio... loš san.
Uključujući i sadržaj koverte koju ste primili?
To je bila groteskna šala.
Niste ženi odali takav utisak, gospodine.
- Ona je histerik, sklona izmišljotinama. - Ne.
- Izvinite, šta ste rekli? - Rekao sam ne, ona nije histerik.
Ona je vrlo inteligentna, i žena koja ima sposobnost retke percepcije.
Ona vidi užas u semenki naradže.
Vaša žena je sposobna da vidi univerzum
tamo gde neko ne vidi ništa.
Stvarno može?
I kako "zaključujete" to, gospodine?
Udala se za Vas.
Pretpostavljam da je bila sposobna da nađe neki razlog.
Daću sve od sebe da sačuvam tvoj život večeras, ali bi bilo od pomoći
da nam objasniš svoju vezu sa slučajem Rikoleti.
Rikoleti?
Da. Do detalja, molim.
Nikada nisam čuo za nju.
Interesantno. Nisam rekao da je žena u pitanju.
Sami ćemo izaći. Očekujem da Vas ponovo vidim ujutru.
Nećete.
Onda ću na žalost rešavati slučaj Vašeg ubistva. Prijatno.
Bar si pokušao.
Pobrini se da gđa Karmajkl dobije ovo. Hvala.
Doviđenja. - Naravno, gospodine. Šta je to?
Gđa Karmajkl će noćas sama spavati,
pod izgovorom da ima jak napad glavobolje.
Sva vrata i prozi na kući će biti zaključani.
Ha! Misliš da će pojava, mm, mlada,
ponovo pokušati da izmami g. Justasa napolje?
Naravno. Čemu onda pretnja smrću?
- "Noćas ćeš umreti!" - On je svakako neće pratiti, zar ne?
Teško je reći šta će on tačno učiniti.
- Savest ga izjeda. - Savest? Zbog čega?
Nešto iz prošlosti. Semenke naradže su podsetnik.
- Nije bila šala? - Nikako.
Seme narandže je staro upozorenje na smrt iz osvete.
Potiče iz Amerike.
G. Justas to zna suviše dobro,
kao što zna zašto treba da bude kažnjen.
Tiče se Emilije Rikoleti?
Pretpostavljam. Svi imamo prošlost, Votsone. Duhove.
Oni su senka koja određuje svaki naš sunčan dan.
Ser Justas zna da je obeležen.
Postoji nešto više od ubistva što ga plaši.
Veruje da će ga vaskrsli leš Emilije Rikoleti
odvući u pakao.
To su koještrije?
Naravno. Je l si poneo revolver?
Čemu pištolj protiv duha?
- Upravo tako. Je l si ga poneo? - Naravno da jesam.
Pođimo onda Votsone. Igra je već počela.
- Sagni se, Votsone, za boga miloga! - Izvini. Grč.
- Je l lampa gori još uvek? - Da.
Ser Justas je upravo otišao na spavanje.
Ledi Karmajkl takođe.
Cela kuća spava.
Dobri bože, ovo je najduža noć u mom životu.
Budi strpljiv, Votsone.
Tek je ponoć.
Znaš, retko kada imamo priliku da ovako sedimo.
Sigurno. Ubistvo samo što nije.
Dva stara prijatelja ćaskaju. Pretresaju razne priče.
Savršeno iskreno.
Izvanredna žena.
- Ko? - Ledi Karmajkl.
Žene su tvoj fah, Votsone.
- Prihvatam ono što kažeš. - Dopala ti se. "Žena retke percepcije."
Svodovi njenih stopala su vredni divljenja. Primetio sam čim je ušla u sobu.
- Suviše je dobra za njega. - Stvarno misliš tako?
Ti misliš tako. Video sam.
Naprotiv, nemam stav na tu temu.
Imaš.
Brak nije tema koje me zanima. - Zašto?
Šta ti je večeras?
Taj sat koji nosiš, u njemu je fotografija.
Bacio sam pogled jednom. Pretpostavljam da je to Ajrin Adler.
Nisi bacio pogled, sačekao si da zaspim
- i pogledao si je. - Jesam.
- Stvarno si verovao da neću primetiti? - Ajrin Adler.
Moćan protivnik, izvanredna avantura.
- Lepa fotografija. - Zašto pričaš o svemu ovome?
- Zašto si toliko rešen da budeš sam? - Je l ti dobro, Votsone?
Pitanje je stvarno toliko neobično?
Da dolazi od bečkog psihijatra, ne.
Od penzionisanog vojnog hirurga, definitivno jeste.
Holmse, apsolutno ništa ne osuđujem, ili šta već.
- Tvoj sam najbliži prijatelj. - Slažem se.
Pokušavam da sa tobom
imam savršeno normalan razgovor.
Molim te, nemoj.
Zašto želiš da budeš sam?
Ako misliš na romantičnu vezu, Votsone
a bojim se da misliš, kako sam ranije mnogo puta rekao,
svaka emocija mi je mrska.
To je prašina u osetljivom instrumentu.
- Naprsnuće u sočivu. - Naprsnuće u sočivu. Da.
- Vidiš, sve to sam već rekao. - Ne, to sam ja napisao.
- Citiraš sebe iz magazina Strand. - Naravno.
To su moje reči, nisu tvoje!
To je verzija tebe koju predstavljam publici.
Mozak bez srca. Mašina koja radi proračune.
Ja to pišem, Holmse, a čitaoci sve gutaju.
Ali ne verujem u to.
- Imam nameru da pišem tvom uredniku. - Živ si čovek.
- Živeo si pre, imaš prošlost. - Imam šta?!
Mora da si nekada imao...
Imao šta?
- Znaš već. - Ne.
Iskustva.
Dodaj mi revolver, Odjednom imam potrebu da ga upotrebim.
Do vraga, Holmse, od krvi si i mesa, imaš osećanja,
imaš...
Mora da imaš... Impulse.
Gospode, nikada nisam
ovoliko želeo da me napadne duh ubica.
Kao tvoj prijatelj, kao neko ko brine o tebi...
... šta te napravilo ovakvim?
Votsone...
Ništa me nije napravilo.
Sam sam sebe napravio.
Redbird?
Gospode!
Šta ćemo sada?
Zašto ne porazgovaramo?
Gđa Rikoleti, verujem!
Prijatna noć za ovo doba godine?
Ne može biti istina, Holmse!
Ne može.
- Je l zaključano? - Prema instrukcijama.
Čulo se razbijanje prozora?
Interesuje nas samo jedan razbijeni prozor.
- Ostani ovde, Votsone. - Šta? Ne.
Sva vrata i prozori na kući su zaključani.
Ovo je jedini put napolje, potreban si mi ovde!
- Ali je zvuk dolazio izbliza. Mora da je sa ove strane kuće. - Ostani ovde!
Ahh!
Ne!
Obećao si da ćeš ga čuvati. Obećao si!
Ti...
Znam da si ljudsko biće.
Mora da jesi.
Mala je korist od stajanja u mraku.
Na kraju krajeva, ovo je 19. vek.
Ne zaboravi me!
Votsone!
- Tamo je! Ona je tamo! - Nemoj mi reći da si napustio svoje mesto!
Šta? Holmse, tamo je, video sam je!
Nema nikog, zahvaljujući tebi!
Naša ptica je odlepršala!
Ne! Holmse, nije ono što misliš.
Video sam je! Duha!
DUHOVI NE POSTOJE!
Šta se desilo? Gde je ser Justas?
Mrtav je.
Ne smeš kriviti sebe.
- U pravu si. - Drago mi je da si razuman.
Votson je podjednako kriv.
Među nama, uspeli smo da uprskamo ceo slučaj.
Dao sam obećanje da ću zaštiti tog čoveka,
on sada leži mrtav sa bodežom u grudima.
Dao si obećanje da ćeš rešiti njegovo ubistvo.
Nije trebalo da rešim, uz poverenje koje mi je dato!
Možete li nam nešto reći, doktore?
Uboden je uz korišćenje velike snage.
Onda je čovek u pitanju?
Moguće.
Vrlo oštar nož, možemo li zaključiti da je u pitanju žena?
Teoretski da, ali znamo ko je, video sam je.
- Votsone! - Video sam duha sopstvenim očima!
Nisi ništa video! Video si ono što je trebalo da vidiš!
Sam si rekao da nemam maštu.
Onda koristi svoj mozak, kakav jeste, da eliminišeš nemoguće,
što je u ovom slučaju duh, i posmatraj šta ostaje, što je u ovom slučaju
- toliko očigledno rešenje da bi ga i Lestrad mogao otkriti! - Hvala!
Zaboravi na pojave s drugog sveta!
Postoji samo jedan osumnjičeni sa motivom i sposobnošću.
- Moguće je da su ostavili poruku. - Ostavili su poruku.
A tu je i pitanje drugog polomljenog prozora.
- Kog drugog prozora? - Tačno! Nema ga.
Jedini polomljeni prozor je onaj kroz koji smo ušli Votson i ja,
ipak, pre toga smo jasno čuli zvuk...
Šta si to rekao? - Molim? O poruci, šta si rekao?
- Rekao sam da ubica JESTE ostavio poruku. - Nije.
Poruka je zakačena na bodežu. Mora da si je video!
- Nema poruke. - Ima!
Nije bilo poruke kada sam našao telo.
Holmse?
Šta je bilo?
I?
I, šta?
Kako si došao do toga?
Ostavio sam je na mestu zločina.
"Mesto zločina"? Odakle ti ti veliki izrazi?
I? Je l ti nedostaje?
Moriarti je mrtav.
A ipak...?
Njegovo telo nikada nije pronađeno.
Mogao si očekivati kada si gurnuo profesora matematike niz vodopad.
Čist razum pomućen pukom melodramom.
Tvoj život u malom.
Odakle ti ti veliki izrazi?
Je l si se ugojio?
Juče si me video. Je l misliš da je moguće?
Ne.
Ali evo, veći sam.
Šta to govori najistaknutijem krivičnom istražitelju u Engleskoj?
U Engleskoj?
Duboko si zašao, Šerloče dublje nego što si ikada želeo.
- Je l si napravio listu? - Listu čega?
Svega. Trebaće nam lista.
Dobar dečko.
Nisam još završio.
Moriarti se možda neće složiti.
Pokušava da me omete. Da me uništi.
Da.
On je naprslina u sočivu, mušica u slatku,
virus u softveru.
Moram da sve okončam.
Ako je Moriarti preživeo ždrelo Rajhenburškog vodopada,
on će te potražiti.
Čekaću ga.
Da.
Bojim se da hoćeš.
Dva dana je ovakav
Je l jeo?
Ni mrvicu.
Novinari su se rastrčali danas. Još uvek stoje ispred.
Tu su sve vreme, Ne mogu ih oterati.
Pala sam s nogu dok sam kuvala čaj.
Zašto mu kuvate čaj?
Ne znam, tako ja kuvam.
Rekao je, "Samo je jedan osumnjičeni," i onda je samo otišao.
Ne da nikakvo objašnjenje.
Što je čudno, jer voli da objašnjava.
Rekao je da je toliko jednostavno da ga ja mogu rešiti.
Sigurna sam da je preuveličao.
Šta misliš da radi?
- Kaže da čeka. - Šta čeka?
Đavola. Ne bi me čudilo.
Švašta ovde dolazi.
- Javi mi ako bude promena. - Ajd.
Sve što imam da kažem ti je već palo na pamet.
Onda se moj odgovor suočio sa tvojim.
Kao sa metkom.
Stavljanje prsta na
oroz napunjenog oružja u kućnoj haljini je opasna navika.
Ili je to samo odraz sreće što me vidiš?
Izvini što sam oprezan.
Uvredio bi me da nisi.
Očigledno, uzvraćam na tvoju ljubaznost.
Dopadaju mi se tvoje prostorije. Mirišu tako...
..muževno.
Siguran sam da si ih do sada već video.
Stalno si odsutan, na avanturicama zarad Stranda.
Kaži, ilustrator putuje sa tobom?
Je l poziraš... dok izvodiš zaključke?
Znam za svih šest dolazaka ovde
- dok sam bio odsutan. - Znam da znaš.
Začudo, imaš vrlo udoban krevet.
Znaš li da prašnu najviše čine čestice ljudske kože?
Znam.
Mada, nema ukus svežine. Kožu održavamo.
- Samo malo hrskava. - Ne želiš da sedneš?
To su ljudi u suštini,
prašina koja čeka da bude raspoređena.
I ima je svuda.
U svakom udahu, titra u zračku sunca,
sve istrošeni ljudi.
Fascinantno, sigurno. Zašto ne sedneš...
Ljudi, ljudi, ljudi! Ništa ne može da bude čisto od njih.
Je l mogu da ga opalim?
Samo da ga očistim.
Tako, prestanimo da se igramo.
Nećemo igračkama da se ubijamo.
- Nema intimnosti u tome. - Sedi.
- Zašto? Šta želiš? - Ti si odabrao da dođeš.
Nije tačno, znaš da nije.
Šta želiš, Šerloče?
Istinu.
Istinu. Dosadna je!
Nisi valjda očekivao da se pojavim na zločinačkom mestu?
Jadni ser Justas. Dobio je šta je tražio.
Ti nisi mogao da ga ubiješ.
Pa šta? Je l to bitno? Prestani sa tim.
Nije te briga za ser Justasa, ni za mladu, ni za šta od svega.
Samo te jedno interesuje u celoj priči.
Znam šta radiš.
Mlada je stavila pištolj u usta i raznela sebi potiljak
a onda se vratila.
Nemoguće. Ali se vratila.
Ti moraš da znaš kako.
Kako?
Je l da?
Neznanje te izjeda.
Pokušavaš da me zaustaviš ... Da me ometeš, uništiš.
Zar te ne podseća ovo na drugi jedan slučaj?
Nije li se sve ovo već desilo?
Ne postoji ništa novo pod suncem.
Šta to beše? Koji ono slučaj?
Sećaš se?
Na vrhu mi je jezika.
Na vrhu je...
... jezika.
Zarad tapeta gđe Hadson, moram te podsetiti
da ćeš zbog jednog pogrešnog pokreta prsta biti mrtav.
Molim?
Mrtav...
... je novi oblik postojanja.
Rećiću ti nešto, ovo samo paučinu može da raznese.
Kako si preživeo?
Kako izgledam?
Slobodno budi iskren, je l primetno?
Razneo si sebi mozak, kako si preživeo?
Da se češljam od pozadi?
Video sam kako umireš.
Zašto nisi mrtav?
Ne umire se od pada, Šerloče.
Trebalo bi pre svih da znaš.
Ne od pada.
Od udarca u zemlju!
Na zemlji smo, gospodine.
Sleteli smo.
Ne sada!
Ne sada.
Verujem da ste uživali u letu, gospodine?
- Nešto kraći egzil
od očekivanog, dragi brate,
ali adekvatan, s obzirom na ozbiljnost tvog opsesivno-kompulsivnog poremećaja.
- Moram nazad! - Šta?
Skoro sam uspeo!
O čemu govoriš?
Gde nazad? Nisi daleko odmakao.
Rikoleti i njegova paklena žena! Zar ne razumete?!
Naravno da ne. Nema smisla to što govoriš, Šerloče.
To je slučaj, bio je popularan pre 100 godina.
Smešten na mom hard-disku. Činilo se da je mrtva, a onda se vratila.
- Kao Moriarti? - Pucala sebi u glavu, identično kao Moriarti.
Ali samo što smo ti rekli.
Mi smo tek saznali da je on na svakom TV ekranu u zemlji.
Da? Pa? Ima pet minuta kako je Majkroft pozvao.
Koliko ste napredovali? Šta ste radili do sada?
Tačnije, šta si ti radio?
- Bio sam u palati uma, naravno. - Naravno.
Radio sam na eksperimentu. Kako bih rešio slučaj da sam,
- živeo u 1895. - Šerloče...
Sve sam imao savršeno do detalja.
Bio sam tamo, sve to zajedno. Stopio sam se.
Naravno da jesi.
Čitao si Džonov blog. Deo o upoznavanju.
Pomaže mi nekada da sebe vidim njegovim očima.
Mnogo sam pametniji tada.
Stvarno misliš da ti verujemo?
Može to, video sam ga.
Palata uma je kao ceo jedan svet u njegovoj glavi.
Da, i moram da se vratim tamo.
Palata uma je tehnika pamćenja, i znam šta može da uradi
i sigurno znam šta ne može.
Možda postoji par detalja koje ja znam a ti ne znaš.
Zaista ima.
Je l si napravio listu?
Popravio si se. Taj prsluk je očigledno noviji od kaputa.
- Prestani! Je l si napravio listu?! - Čega?
Svega, Šerloče. Svega što si konzumirao.
Ne to, on pada u neku vrstu transa. Video sam dok to radi.
Moj brat i ja imamo dogovor još od onda.
Kad god da ga nađem,
u kojem god prolazu ili ćumezu...
..uvek ću naći i listu.
Nije mogao sve to da uzme u poslednjih pet minuta.
Bio je pod dejstvom pre nego što se ukrcao.
Nije tako izgledalo.
Niko ne vara tako dobro kao zavisnik.
Nisam ja zavisnik, ja sam korisnik.
Ublažim dosadu i po nekada pojačam misaoni proces.
Za boga miloga! Može te koštati života!
- Možeš umreti! - kontrolisana upotreba obično
nije fatalna. Apstinencija ne vodi u besmrtnost.
Šta ti radiš?
Emilija Rikoleti, tražim podatke o njoj.
Treba da to uradimo.
Imam pristup arhivi MI5 najvišeg nivoa.
Tu i tražim.
Šta misliš o bezbednosti MI5?
To bi bila dobra ideja.
Emilija Rikoleti, "nerešeno", upravo kako on kaže.
Možete svi da ućutite na pet minuta!
Moram da se vratim.
Samo što nisam uspeo kad ste upali brbljajući i sve raspršili!
"Brbljajući?" Izvini, prekinuli smo tvoju sesiju?
Šerloče, slušaj me.
Ne želim, to ti samo daje podstrek.
- Nisam ljut na tebe. - Sada mi je lakše.
Bio sam mnogo zabrinut... Ne, čekaj,
Stvarno nisam bio zabrinut.
I ranije sam bio uz tebe.
Biću ponovo.
Uvek ću biti uz tebe.
Sve ovo je moja greška.
Sve ovo nema veze sa tobom.
- Nedelja u zatvorskoj ćeliji, da sam se ranije setio. - Setio čega?
Da je samica, u tvom slučaju,
pritvor sa tvojim najvećim neprijateljem.
Za boga miloga!
Morfin ili kokain?
Šta si rekao?
Nisam ništa rekao.
Jesi, rekao si...
VOTSONOV GLAS: 'Šta si uzeo danas? Morfin ili kokain.'
'Holmse?'
Morfin ili kokain, šta si uzeo danas?
- Odgovori, dođavola!
Moriarti je bio ovde.
Moriarti je mrtav.
Bio sam u avionu.
Čemu?
Bio si tamo, i Majkroft.
Nisi izlazio odavde, Holmse.
Nisi...se...pomerio.
I reci mi, morfin ili kokain?
Kokain. Sedampostotni rastvor.
- Hoćeš da probaš? - Ne.
Ali bih voleo da pronađem svaku uncu
koju imaš i istresem kroz prozor.
Verovatno bih te zaustavio.
Onda bih te podsetio, pod prisilom,
ko je vojnik a ko narkoman.
Ti nisi vojnik, ti si doktor.
Vojni doktor,
što znači da bih ti mogao slomiti svaku kost u telu dok joj izgovaram ime.
Dragi Votsone, dozvoljavaš emocijama da ti pomute rasuđivanje.
Nikada dok sam na slučaju.
Obećao si mi, nikada na slučaju.
- To sam rekao u jednoj od tvojih priča. - Slušaj,
rado izigravam budalu za tebe.
Trčkaću za tobom kao polumozgaš,
jer tako deluješ pametno, ako ti to treba.
Ali u ime boga, držaćeš do sebe!
- Zašto? - Jer si potreban ljudima.
Kojim ljudima, zašto? Zbog tvojih idiotskih priča?
Jeste, zbog "idiotskih priča".
- G. Holmse!
Telegram.
Šta je? Šta nije u redu?
- Meri je u pitanju. - Šta sa njom?
- Vrlo je verovatno da je u opasnosti. - Opasnosti?
Nemamo ni minut za gubljenje.
Je l to kokain govori?
U kakvoj opasnosti Meri može da bude?
- Siguran sam da je sa prijateljicama. - Požuri!
Šta se dešava?
Je l si uopšte sposoban?
Za Meri, naravno. Nikada ne sumnjaj u to, Votsone.
Nikada.
- Holmse?
Dobro sam!
Ne taj!
Ovaj.
- Zašto? - Ti si Šerlok Holms. Nosi prokletu kapu.
Taksi!
Reci mi, gde je ona?
Moraš mi reći šta se dešava?!
Eh, dobri stari Votsone.
Kako bismo ispunili vreme da ne postavljaš pitanja?!
Reci gde mi je žena, umišljeni prdežu, ili ću te
tako udariti da ću ti pogasiti sva svetla!
Holmse, gde je ona?
Zatvorena crkva.
Misli da je pronašla rešenje, i bez ijednog dokaza,
je sebe izložila opasnosti.
Izvrstan odabir žene.
Za boga miloga?!
Otkrila sam ih.
- Šta je ovo, Meri? - Ovde je leglo, Džone.
Leglo zavere.
Dobri bože, kakvo je ovo mesto?
I šta dođavola ti radiš ovde?!
Malo sam se raspitivala.
G. Holms me zamolio.
Kako si mogao?
Ne on, onaj drugi - pametni.
Bilo mi je očigledno da to nije poduhvat samo jedne osobe.
Po mojoj teoriji gđa Rikoleti je imala pomoć.
Pomoć od prijatelja.
- Bravo, Meri. "Onaj pametni?"
Mislio sam da te gubim.
Pomislio sam da smo se...
- možda udaljili jedno od drugog. - Ti si taj koji se iselio.
Obraćao sam se Meri.
Radiš za Majkrofta?
Voli da drži oko na ludog brata.
I imao je špijuna da dodeli. Nikada ti nije palo na pamet
- da ti je žena previše sposobna za medicinsku sestru? - Naravno da ne,
jer zna za šta je sve sestra sposobna.
- Kada je tebi palo na pamet? - Tek sada, bojim se.
Mora da je teško,
biti nespretni mlađi brat.
Vreme je da ubrzam. Dosta ćaskanja, hajde da mislimo.
Može. Šta rade ovo?
- Šta žele da postignu? - Zašto ne pogledamo.
Izvinite! Nikada nisam mogao da odolim gongu.
- Ili dašku dramatike. - Nikad mi ne bi palo na pamet.
Izgleda da i vi delite moje mišljenje.
Odlično.
Izvanredna scena.
Aplauz za spektakl.
Emilija Rikoleti se ubila,
potom se očigledno digla iz mrtvih i ubila svog brata.
Pa...
kako ste to postigli?
Krenimo redom.
Gđa Rikoleti efikasno privlači pažnju svih.
Ti!
Ti?!
Ili ja?
Stavlja revolver sebi u usta,
dok drugim puca u zemlju.
Saučesnik prska zavese krvlju
i tako očigledno ubistvo
dobija svedoke među prestrašenim posmatračima.
Telo, vrlo slično gđi Rikoleti,
je postavljeno umesto nje i kasnije preneseno u mrtvačnicu.
Nezgrapno samoubistvo od malog značaja za Skotland Jard.
U međuvremenu, prava gđa Rikoleti se iskrada.
Sada nastupa zaista pametan deo.
Gđa Rikoleti ubeđuje taksistu, neko ko je poznaje,
da presretne njenog muža ispred njegove omiljene opijumeske jazbine.
Savršena lokacija za savršenu dramu.
Ko si ti? Šta želiš?
Emilija?
- Upomoć!
Savršena pozitivna idenifikacija.
Pokojna gđa Rikoleti se vratila iz mrtvih.
Malo vešte šminke,
i dobili ste ništa manje do besa osvetoljubivog duha.
Ostalo je uraditi još samo jednu stvar.
Brzo sada. Bez suza.
Ostalo je još samo zameniti pravu gđu Rikoleti
sa lešom u mrtvačnici.
Ovoga puta, ako iko pokuša da je identifikuje,
dobiće apsolutnu potvrdu da je to ona.
- Zašto bi uradila tako nešto?
Umire da bi nešto dokazala?
Svaki veliki cilj ima svoje mučenike.
Svaki rat donosi misije samoubica, i ne shvati pogrešno - ovo jeste rat.
Jedna polovina ljudske rase je u ratu sa drugom.
Nevidljiva armija lebdi nad našim glavama,
brine o našim domovima,
podiže našu decu.
Ignorisane, podređene,
zanemarene.
Nemaju čak ni pravo glasa.
Ali je svejedno armija,
spremna da se podigne zarad najvrednijeg cilja.
Da ispravi nepravdu staru koliko i čovečanstvo.
Vidiš Votsone, Majkroft je bio u pravu.
Ovo je rat koji moramo da izgubimo.
Ona je bila na samrti.
- Ko? - Emilija Rikoleti.
Pokazivala je jasne znake sušice.
Sumnjam da bi ostala dugo na ovom svetu.
Zato je odlučila da svojoj smrti da smisao.
Već je bila upoznata sa tajnim društvima Amerike.
Znala je da upotrebi njihove metode zastrašivanja i
stvaranja straha da bi potpuno javno
naterala ser Justas Karmajkla da se suoči sa gresima svoje prošlosti.
Poznavao ju je u Americi.
Obećao joj sve.
Brak, status.
Bio je sa njom...
..a onda je odbacio.
Ostavio je samu bez novca.
Huperu!
Holmse.
Tek da se zna, mene nije prevarila, Holmse.
Zašto mene nikada ne spominjete, gospodine?
Emilija je mislila da je sa Rikoletijem pronašla svoju sreću,
a on je bio svirep.
Emilija je bila naš prijatelj.
Nemate pojma kako je kopile tretirao.
Ali mlada, videli smo je Holmse.
Jesmo Votsone.
Zvuk pucanja stakla?
Nije bio prozor,
stari pozorišni trik.
- Ne može biti istina, Holmse! - Ne može.
'Zove se Peperov duh.
'Prosta refleksija stvarne osobe u staklu.
Napravili su samo grešku kada su ga pomerali.'
Pogledaj oko sebe.
Prostorija je puna mladi.
Onog momenta kada se digla,
svaka od njih je mogla biti ona.
Duh osvete.
Legenda sa ciljem da izazove užas u srcu svakog muškarca
sa malicioznim namerama.
Pojava koja uhodi nekažnjene zveri
čiji je račun odavno stigao za naplatu.
Probuđena je liga gnevnih žena.
Žene koje sam ja...
Mi lagali, izneverili.
Žene koje smo ignorisali i omalovažili.
Kada se ideja jednom rodi,
ne može biti izbrisana.
Ovo je delo jedne osobe sa jednim ciljem.
Nekoga ko je lično poznavao okrutnost ser Justasa.
Mračna tajna je
čuvana od svih osim najbližih prijateljica,
uključujući i Emiliju Rikoleti...
... žena čiji je muž grešio svih prethodnih godina.
Ako izuzmemo duha,
ostaje samo jedna osumnjičena osoba.
Je l tako ledi Karamajkl?
Jedan mali detalj mi ipak nema smisla.
Zašto ste me angažovali da sprečim ubistvo koje ste namerili da počinite?
Hmm?
- "Nema puno smisla..."
Naravno da nema smisla, ovo nije stvarno.
O Šerloče.
- Sad me vidiš.
Ne.
Ne ti.
Ne možeš biti ti.
Hajde, budi ozbiljan.
Kostimi, gong?
S obzirom da sam kriminalni mastermajnd,
mogu ti reći da baš i nemamo gongove, specijalnu odeću.
Šta se dešava?
Je l ti dovoljno blesavo?
Dovoljno gotike? Dovoljno ludo, čak i za tebe?
Nema smisla Šerloče
jer nije istinito.
- Ni trunke realnosti. - O čemu govori?
Sve je u tvojoj glavi.
Šerloče?
Holmse!
Sanjaš.
- Je l sanja?
- Evo ga.
Na trenutak sam pomislio da sam te izgubio.
Samo da proverim - na ovo si mislio kada si rekao "kontrolisana upotreba"?
Gđa Rikoleti, moram da znam gde je sahranjena.
- Pre 120 godina? - Da.
Trebaće nam nedelje da saznamo, ako uopšte postoji evidencija.
- Čak sa mojim izvorima. - Našla.
Ne razumem, zašto je ovo uopšte bitno?
Moram da znam da sam bio u pravu, onda ću biti siguran.
- Misliš kako je Moriarti uspeo? - Da.
Ali ništa od svega se nije desilo, sve je bilo u tvojoj glavi.
Moja istraga je izmišljena,
zločin se desio upravo kako sam rekao.
Grupa njenih prijateljica je sve započela.
- Šta očekuješ da ćeš pronaći ovde. - Moram da pokušam!
Gđa Rikoleti je ovde sahranjena, ali šta se desilo sa onom drugom?
Telo koje je dostavljeno nakon njenog navodnog ubistva?
- Naravno da su ga sklonili. - Ali gde?
Nisu ovde.
To je upravo ono što mora da su uradili.
Konspiratori su imali nekog iznutra.
Našli su neko telo, kao što je Moli Huper našla za mene, kada...
Nećemo ponovo o tome, zar ne?
Nećeš stvarno to da radiš?
Zato smo došli. Moram da znam.
Priča kao narkoman.
Ovo mi je bitno!
Ne, ovako se ponašaš jer ti je potreban fiks.
- Džone... - Moriarti se vratio.
Imamo slučaj, sada imamo stvarni životni problem.
Kad smo već kod toga, to je sledeće na listi. Samo me pusti da radim.
Svi te uvek pustaju da radiš šta želiš.
- Tako si i stigao dovde gde si! - Džone, molim te...
Ovog puta ne učestvujem, Šerloče. Ne više!
Pozovi me kada budeš sposoban da radiš.
- Vodim Meri kući. - Ti šta?
- Meri me vodi kući. - Bolje.
- U pravu je, znaš. - Pa šta ako je u pravu?!
On je uvek u pravu, to je dosadno!
Hoćeš li mi pomoći?
Cherchez la femme. (Tražite ženu)
Bljea!
Zamisli.
Ostava je prazna.
Mora da je ispod.
Mora da su je zakopali ispod kovdžega.
Nemaš sreće, Šerloče.
Možda su se oslobodili tela na neki drugi način.
- Ne... - Više nego sigurno.
Bilo je davno, u svakom slučaju.
Stvarno imamo hitnije poslove sada, bato.
Moriarti? Vratio se iz mrtvih?
- 'Ne zaboravi me.'
'Ne zaboravi me!'
Ovde?
Ah, vidim.
Još uvek nisam budan, zar ne?
Preduboko, Šerloče.
Čestitam, bićeš prvi čovek u istoriji
koji će biti sahranjen u sopstvenoj palati uma.
Ne misliš da je atmosfera po malo melodramatična?
Za tebe i mene?
Ni malo.
Šta si ti?
Znaš šta sam.
Ja sam Moriarti.
Ja sam izmislio kriminal.
- Moriarti je mrtav! - Ne u tvojoj glavi.
Tamo nikada neću biti mrtav.
Jednom si za svoj mozak rekao hard-disk.
Pozdravi se s virusom.
Evo kako završavamo, ti i ja.
Uvek ovde,
uvek zajedno.
Imaš izvanredan mozak, Moriarti.
Divim mu se.
Priznajem da čak može biti sličan mom.
Dirnut sam.
Počastvovan sam.
Ali ako govorimo o borbi prsa u prsa
na ivici litice...
..ti padaš u vodu,
prcoljak.
O Šerloče, misliš da si veliki i jak!
Ne kod mene.
Ja sam tvoja slabost!
Držim te na dnu!
Svaki put kad se spotakneš, svaki put kada padneš,
kada si slab,
Ja...sam...
prisutan!
Ne,
ne pokušavaj da se odupreš.
Lezi dole i predaj se!
Hoćemo da padnemo zajedno?
Moramo zajedno, je l da?
Na kraju, uvek ostajemo ti
i ja!
Profesore, je l možete da se sklonite od mog prijatelja,
Smatram da ga vaša pažnja po malo iritira.
Nije fer, vas je dvoje!
Uvek smo nas dvoje. Zar ne čitaš Strand?
Na kolena, profesore.
Ruke iznad glave.
Hvala Džone.
Otkada me zoveš Džon?
Bio bi iznenađen.
Ne bih.
Vreme je da se probudiš, Šerloče.
Ja sam pripovedač, znam kada sam deo priče.
Naravno.
Naravno da znaš, Džone.
I kakav je?
Drugi ja, na tom drugom mestu?
Pametniji nego što izgleda.
Prilično pametan, onda.
Prilično pametan.
Što se već jednom ne uzmete, za boga miloga?!
Drzak.
Bezobrazan.
Je l bi ti smetalo?
Nikako.
- Bio je red na mene. - Potpuno.
Kako planiraš da se probudiš?
Oh...
Mislim ovako.
Je l si siguran?
Među nama, Džone, ja sam taj koji uvek preživi pad.
Ali kako?
Prosta matematika, dragi Votsone.
- Je l sam vam nedostajao? - Šerloče, je l si dobro?
Naravno da jesam, zašto ne bih bio?
Zato što si se verovatno predozirao. Trebalo bi da si u bolnici.
Nema vremena za to.
Moram da idem u Ulicu Bejker, Moriarti se vratio.
Skoro pa se nadam da jeste,
ako će te to spasti od ovoga.
Nema potrebe za tim,
imam stvarnog pokretača.
- Imam posla. - Šerloče...
... obećaj mi.
Šta tražiš još uvek ovde?
Zar ne bi trebalo da tražiš pomilovanje za mene, ili tako nešto,
kao pravi veliki bata?
Doktore Votson...
Čuvajte ga.
Molim Vas.
Čekaj, Šerloče, objasni. Moriarti je dakle živ?
Nisam rekao da je živ, rekao sam da se vratio.
Dakle, mrtav je?
Naravno da jeste, razneo je sam sebi mozak. To se ne može preživeti.
Samo sam prošao kroz predoziranje da bih dokazao.
Moriarti je, bez sumnje, mrtav.
Još bitnije, tačno znam šta će sledeće da uradi.
Leteće mašine,
te, telefonske naprave?
Kakva je to ludačka umišljotina?
Samo moja prosta pretpostavka kako bi budućnost mogla da izgleda
i kako bi smo se ti i ja uklopili u sve to.
Iz jedne kapi vode, jedan logičar bi trebalo da može da
izvede zaključak o potencijalnom Atlantiku ili Nijagari.
Ili o Rajhenbahu?
- Je l si sastavio svoj izveštaj o slučaju? - Jesam.
Hmm.
- Prilagodio kako bi ga pripisao jednom od mojih retkih neuspeha, naravno? - Naravno.
Avanture...
nevidljive armije.
Liga gnevnih žena?
Monstruozna regimenta?
Pre sam mislio Paklena nevesta.
- Za šačicu jezivo. - Prodaće se. Ima pravih ubistava.
Ti si ekspert.
Što se tiče tvoje priče,
je l si siguran da uzimaš samo sedampostotni rastvor?
Rekao bih da si pojačao dozu.
Možda sam bio malo darežljiviji.
Možda bi sve to moglo da postane realnost.
U svakom slučaju, znam da bih u takvom svetu puno vremena provodio kod kuće.
- Ja mislim da ne bih. - Ne mogu da se složim.
S druge strane, oduvek sam znao da sam čovek koji ne pripada svom vremenu.